Національна академія аграрних наук України
Інститут садівництва

Екологічна стійкість та продуктивність імунних до парші сортів яблуні

1. Гончарук Юлія Дмитрівна – кандидат сільськогосподарських наук, завідуюча селекційно-технологічним відділом Інституту садівництва НААН України

реферат

Київ – 2014
ЗАГАЛЬНА ХАРАКТЕРИСТИКА РОБОТИ

Актуальність теми. Біологічний потенціал сортів, імунних і високостійких проти збудників грибних хвороб, є гарантом одержання стабільних урожаїв санітарно безпечних і дешевих плодів навіть за несприятливих умов вирощування (Седов Е.Н., 1995). Відомо, що вирощування імунних до парші сортів яблуні у комплексі з інтегрованою системою їх захисту дозволяє знизити затрати на фунгіциди до 60-70 %, отримувати при цьому екологічно відносно чисту продукцію без шкоди для навколишнього середовища і підняти врожайність садів на 25-30 % (Савельев Н.И., 1998; Кондратенко Т.Є., 2002; Седов Е.Н., 2005).
На сучасному етапі розвитку садівництва в Україні за умов економічної нестабільності захист дерев від хвороб і шкідників проводиться недостатньо, інколи невчасно і неякісно. Тому стає актуальним закладання насаджень імунними до парші сортами. За даними М.І. Савєльєва (2009), Т.Є. Кондратенко (2010), Є.М. Сєдова (2011), вони дають можливість отримувати стабільні врожаї товарних плодів певних смакових якостей, гарантувати забезпечення споживачів свіжою продукцією, переробні підприємства – технічною сировиною, селекціонерів – матеріалом для подальшого виведення нових цінних сортів, які є донорами імунітету до парші. Вагоме значення такі сорти мають, перш за все, для органічного виробництва плодів.
У науковій літературі даних про зимостійкість, посухо- та жаростійкість, сприйнятливість до грибних хвороб сортів яблуні, імунних до парші, їх продуктивність, урожайність, скороплідність, перехресну плодючість, якість плодів у різних зонах України недостатньо, щоб зробити певні висновки про доцільність їх промислового вирощування. Тому дослідження екологічної стійкості, продуктивності та якості плодів цих сортів має наукове та практичне значення для садівництва України, оскільки дозволить визначити високопродуктивні та екологічно стійкі сорти з плодами високих смакових і товарних якостей. 
Дослідження виконували у відповідності з планом НДР Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України (ІС НААН) «Створити нові та виділити інтродуковані сорти плодових зерняткових культур з заданими параметрами господарсько-цінних ознак для сучасних інтенсивних технологій», шифр завдань наукової програми 16.01./32, номер державної реєстрації 0111 U 003155.
Мета і завдання дослідження. Мета наших досліджень полягала у виявленні нових імунних до парші сортів яблуні з високим біологічним потенціалом за комплексом господарсько-цінних ознак і здатністю ефективно його реалізовувати в різних ґрунтово-кліматичних умовах. 
Об’єктами дослідження були 17 імунних до парші сортів яблуні вітчизняної та зарубіжної селекції, що є представниками 9 еколого-географічних груп, а також умовні контролі – слабосприйнятливий до парші, середньостійкий до борошнистої роси зимовий сорт Аскольда та середньостійкий до основних грибних хвороб осінній – Слава переможцям.
Наукова новизна одержаних результатів. Вперше визначено ступінь адаптивності нових імунних проти парші сортів яблуні до умов різних ґрунтово-кліматичних регіонів Лісостепу України. Виявлено зони, найбільш придатні для виробництва яблук цих сортів, де останні найефективніше реалізують свій потенціал за основними господарсько-цінними ознаками.
Вперше досліджено зміни функціонального стану дерев імунних до парші сортів протягом року в залежності від погодних умов. В результаті виділено сорти, найбільш пристосовані до ритму температурних коливань. Визначено сорти, які характеризуються високою перехресною плодючістю, і такі, котрі можна використовувати як універсальні запилювачі в насадженнях імунних до парші сортів.
Науково-практичне значення одержаних результатів. На основі проведених досліджень визначено імунні до парші сорти, адаптовані до умов Лісостепу, які характеризуються високою продуктивністю рослин, певними споживчими якостями плодів. Доведено ефективність залучення їх у сучасні інтенсивні насадження яблуні. Рентабельність виробництва яблук виділених сортів у 7-8 річних насадженнях складає 29-46 %. Визначено імунні до парші сорти, плоди яких придатні для універсального використання. Обґрунтовано доцільність впровадження певних імунних сортів як універсальних запилювачів. Дані стосовно посухо- та жаростійкості досліджуваних сортів можуть бути використані при доборі сортів, придатних для вирощування в умовах дефіциту вологи. 
Впровадження. За рекомендаціями, розробленими на основі досліджень, закладено насадження імунних до парші сортів яблуні для виробничого випробування в дослідному господарстві Подільської (1,5 га) (згідно довідки про впровадження від 15 вересня 2012 року рівень рентабельності виробництва плодів яблуні імунних до парші сортів Старт, Афродіта, Топаз, Голд Раш, Флоріна становить 80-95 % за урожайності 16-18 т/га та за умов зрошення насадження) та на Сумській дослідній станції ІС НААН (0,5 га) (згідно довідки про впровадження наукової розробки від 10 жовтня 2012 року очікувана рентабельність виробництва плодів яблуні сортів Едера, Імрус та Перлина Києва за врожайності 20-25 т/га становитиме 40-45 % при схемі садіння дерев 4х3 м на підщепі 54-118 без зрошення). Матеріали роботи використовуються в навчальному процесі Національного університету біоресурсів і природокористування України при викладанні дисциплін «Плодівництво», «Помологія».
Апробація роботи. Основні дані дослідження доповідались та обговорювались на міжнародній науково-практичній конференції «Развитие научного наследия И.В. Мичурина по генетике и селекции плодовых культур», присвяченій 155-річчю від дня народження І.В. Мічуріна (Мичуринск-наукоград, 2010); міжнародній науковій конференції «Досягнення і перспективи розвитку селекції, вирощування і використання плодових культур» (Ялта, 2011), присвяченій 200-річчю Нікітського ботанічного саду; Всеукраїнській науково-практичній конференції «Історія, сучасний стан та перспективи розвитку садівничої галузі України» (Київ, 2011), присвяченій 120-й річниці від дня народження Володимира Симиренка; першій міжнародній конференції молодих учених і спеціалістів «Сучасні досягнення садівництва» (Київ, 2012); міжнародній конференції «Молодь у вирішенні екологічних та соціально-економічних проблем сьогодення» (Кам'янець-Подільський, 2012); на засіданні відділення рослинництва НААН України в рамках оголошення премії «За кращу наукову доповідь молодого ученого НААН з фундаментальних та прикладних досліджень» (Київ, 2012).
Особистий внесок автора. Проаналізувала літературні джерела, розробила програму досліджень, провела збір експериментальних даних, їх аналіз, статистичну обробку та узагальнення результатів. Внесок автора у спільних публікаціях становить 30-80 %.
Публікації. Опублікувала 18 наукових праць, з них у фахових виданнях 8 (1, з яких у російському збірнику наукових праць): одноосібних - 7 та 1 у співавторстві, решта матеріали конференцій, на двох з яких отримано відзнаки за кращу доповідь; є співавтором монографії «Помологія .Яблуня», 2013 р. та методичних рекомендацій «Лабораторні та польові методи визначення морозостійкості плодових порід і культур», 2013 р.
За матеріалами роботи опубліковано 16 наукових праць.
ОСНОВНИЙ ЗМІСТ РОБОТИ
РОЛЬ ІМУННИХ ДО ПАРШІ СОРТІВ В УДОСКОНАЛЕННІ СОРТИМЕНТУ ЯБЛУНІ
У розділі розглянуто основні переваги імунних до парші сортів яблуні, їх поширення в Україні та світі. Висвітлено відношення різних сортів до факторів навколишнього середовища, їх продуктивність, урожайність і якість плодів. Проаналізовано стан вітчизняних насаджень яблуні та залучення в сади сортів, імунних до парші. Розглянуто перспективи покращення адаптивності, продуктивності та реалізації біологічного потенціалу яблуневих насаджень за рахунок впровадження у виробництво кращих імунних до парші сортів.

УМОВИ, ОБ’ЄКТИ І МЕТОДИКА ПРОВЕДЕННЯ ДОСЛІДЖЕННЯ
Дослідження проводили у 2009-2012 рр. в селекційно-технологічному відділі Інституту садівництва НААН. Експериментальною базою служили незрошувані дослідні сади ІС НААН (2001 р. садіння), його дослідного господарства «Новосілки» (2002-2005), Сумської (2004), Подільської (2002) та Львівської (2004) дослідних станцій садівництва.
Клімат у регіонах дослідження помірно континентальний. На території насаджень ІС НААН та його дослідного господарства середньорічна температура повітря за весь період роботи становила 8,0 °С з варіюванням від 8,7 (2011 р.) до 9,0 °С (2009), абсолютний середньодобовий максимум складав плюс 41,7 (2010), мінімум – мінус 26,6 °С (2010 р.). Сума активних температур (10 °С і вище) коливалася від 2994 (2009) до 3244 (2012 р.), у середньому дорівнюючи 3100 °С. Щорічна кількість опадів за 2009-2012 рр. становила 549 мм з варіюванням від 414,2 (2009) до 659,4 мм (2011 р.). У цілому метеорологічні умови вказаного періоду в усіх регіонах вирощування були недостатньо сприятливими для нормального росту й розвитку сортів, які вивчались, і дозволили оцінити їх адаптивність і продуктивність за істотного стресового навантаження.
Ґрунт дослідної ділянки в ІС НААН темно-сірий опідзолений середньосуглинковий на лесовидному суглинку; в ДП ДГ «Новосілки» – темно-сірий опідзолений середньосуглинковий на карбонатах, типовий для північної частини Лісостепу. Вміст гумусу в орному шарі становить 2,3 %, легкогідролізованого азоту – 84 мг/кг ґрунту (високий рівень забезпеченості), рухомих форм фосфору – 153 (дуже високий рівень), обмінного калію – 149 (високий). Реакція ґрунтового розчину слабокисла (рН водне – 6,3).
В умовах Правобережної підзони Західного Лісостепу досліджували 17 нових і перспективних імунних до парші сортів яблуні зарубіжної та вітчизняної селекції. Чотири (Амулет, Едера, Флоріна, Перлина Києва), крім цього, вивчали в різних ґрунтово-кліматичних умовах, а саме: у насадженнях Сумської, Львівської та Подільської дослідних станцій ІС НААН. Умовним контролем виступали не імунні сорти Аскольда (зимовий) та Слава переможцям (осінній). Насадження на всіх ділянках закладено згідно з методикою первинного сортовипробування. Варіанти (сорти) розміщено методом рендомізації. Ряди орієнтовані з заходу на схід. Дерева на середньорослій підщепі 54-118 висаджено за схемою 4-5 x 3 м. Крону сформовано у вигляді веретеноподібного куща.
Закладання дослідів, основні обліки та спостереження виконували за «Методикою проведення польових досліджень з плодовими культурами» (1996) та згідно з «Программой и методикой сортоизучения плодовых, ягодных и орехоплодных культур» (1999). Статистичну обробку результатів вимірювань виконували із застосуванням методів дисперсійного та кореляційного аналізів за Б.О. Доспєховим (1985). При економічному оцінюванні вирощування досліджуваних сортів (Шестопаль О.М., 2002, 2006) використано середню врожайність насаджень за період 2011-2012 рр.
ЕКОЛОГІЧНА СТІЙКІСТЬ ІМУННИХ ДО ПАРШІ СОРТІВ ЯБЛУНІ
Дослідження показали, що більшість вітчизняних та зарубіжних імунних до парші сортів, які вивчались, в усіх регіонах вирощування відзначаються своєчасним вступом і виходом з тієї чи іншої фенологічної фази. В окремі роки для сортів Флоріна та Голд Раш в садах ІС НААН не вистачає суми активних температур для формування плодів високих споживчих якостей. 
Посухо- та жаростійкість
За комплексом показників водно-фізичного режиму рослин високою посухостійкістю виділяються Орловскоє Полєсьє та Флоріна. Посухостійкими є Імант, Амулет і Вітос, середньопосухостійкими – Ревена, Топаз, Старт, Болотовскоє, Надзєйни, Імрус. Дерева сорту Голд Раш характеризуються слабою посухостійкістю – на повітряну і ґрунтову посуху реагують скручуванням і скиданням листя. Імант, Орловскоє Полєсьє, Флоріна, Вітос, Перлина Києва, Ревена, Болотовскоє, Старт відзначаються високою жаростійкістю і стійкістю до критичних температур (55-60 ºС).
Зимо- і морозостійкість
Зимостійкість дерев. Оцінка зимостійкості дерев польовим методом показала, що в сувору зиму 2009-2010 рр. в насадженнях ІС НААН температура повітря мінус 26,2 °С в період вимушеного спокою викликала дуже слабе підмерзання однорічних приростів у сортів Ремо, Болотовскоє, Імрус, Амулет, Едера, Надзєйни та Афродіта. Серцевина верхівок була пошкоджена на 0,5, листові сліди – на 1,0-1,5 бала. В Орловского Полєсья, Старта, Фрідома, Флоріни, Топаза в незначному ступені (0,5-1,0 бал) підмерзла деревина однорічних приростів. У зиму з помірними негативними температурами (–18…–20 °С) дерева перелічених сортів зовсім не зазнали морозних ушкоджень. У Перлини Києва, Іманта, Голд Раша на початку літа спостерігалось оголення однорічних приростів у зв’язку з підмерзанням вегетативних бруньок у середній зоні. Не залежно від року і зони вирощування найбільш зимостійкими були дерева Едери й Амулета. Загальна оцінка ушкодження тканин приростів цих сортів (максимально можлива 400 балів) у сувору зиму 2009-2010 рр. становила 287 і 290 балів (ІС НААН, –26,2 ºС ), 301 і 289 (Сумська ДСС, –30 ºС), 283 і 215 (Подільська ДСС, –25,1 ºС), 276 і 288 (Львівська ДСС, –25,0 ºС). Високою зимостійкістю виділяються також Болотовскоє, Ремо, Імрус, Надзєйни і Афродіта; середньою – Старт, Фрідом, Орловскоє Полєсьє, Флоріна, Топаз; низькою – Перлина Києва, Імант, Голд Раш.
Реакція на критичні температури в середині зими. В указаний період високим рівнем морозостійкості за результатами прямого проморожування виділяються рослини Едери (загальний ступінь підмерзання однорічних приростів при температурі –35 ºС 2,3-3,0 бали), Надзєйни (0,8-1,5 бала), Орловского Полєсья (2,5-3,1), Флоріни (3,1-3,8), Топаза (1,5-3,0), Ремо (1,0-3,0) й Афродіти (1,8-3,5), дещо поступаються перед ними Афродіта, Старт, Фрідом – 3,5-4,0 бали. Дерева сортів зарубіжної селекції Голд Раш, Імант і Ревена характеризуються низьким потенціалом морозостійкості за другим компонентом. За ступенем пошкодження камбію однорічних приростів у період глибокого спокою досліджувані сорти розподілилися так : на рівні контрольних (Едера й Амулет – індексований бал 20) – Імрус, Флоріна, Фрідом; вище (25-30) – Імант, Голд Раш, Ревена, Перлина Києва, Топаз; нижче (10-15) – Ремо, Болотовскоє, Афродіта, Надзєйни. Найбільш пошкоджені бруньки були в сортів Імрус, Імант і Флоріна (індексований бал 50-70).
Наші дослідження дозволили встановити, що високою морозостійкістю за чотирма компонентами відзначаються дерева вітчизняних сортів Амулет і Едера при вирощуванні в різних регіонах, а також інтродукованих – Ремо, Болотовскоє, Надзєйни та Афродіта. Топаз, Імант, Імрус та Орловскоє Полєсьє є середньоморозостійкими. Слабкою аклімацією до умов Правобережної підзони Західного Лісостепу України характеризуються американський сорт Голд Раш, французький Флоріна та вітчизняний Перлина Києва.
Стійкість генеративних бруньок і квіток яблуні до низьких температур. Загальна оцінка пошкодження генеративних бруньок у зимовий період, бутонів і квіток весною в досліджуваних імунних до парші сортів показала, що в більшості з них недостатній потенціал стійкості бруньок і генеративної сфери квіток до низьких температур. Весняні заморозки з температурою –3,1 ºС спричинили підмерзання 5,8-7,0 % квіток на деревах Імруса, Старта, Орловського Полєсья, Афродіти та Вітоса. У дерев сорту Ревена щороку, завдяки пізньому цвітінню, квітки не пошкоджуються. Генеративні бруньки і квітки Флоріни виявили найбільшу стійкість до дії низьких температур зимою та заморозків навесні в усіх регіонах вирощування. 
Стан генеративних бруньок в передзимовий період
Найменш розвинутою в передзимовий період була генеративна сфера зачаткових квіток дерев сортів Ревена та Голд Раш, у яких довжина плодолистиків і ширина маточкової щілини майже однакові – 80-90 і 90-100 мкм відповідно. Перший із названих сортів до того ж характеризувався стабільністю цих показників з року в рік. Параметри плодолистиків у зачаткових квітках генеративних бруньок дерев Імруса, Афродіти (осінні), Ревени, Голд Раша, Фрідома (зимові) були меншими, ніж у контрольних сортів Амулет і Едера (рис. 3). 
Генеративні бруньки дерев Флоріни у передзимовий період досягають IVг етапу органогенезу не залежно від регіону вирощування та року досліджень. Сорт Перлина Києва виділяється стабільно високим ступенем розвитку зачатків квіток. За параметрами їх плодолистиків, адаптованими до перезимівлі у Правобережній підзоні Західного Лісостепу України є Ревена, Голд Раш, Фрідом, Імрус та Афродіта. У вегетаційні періоди з високою сумою активних температур 15 ºС і вище генеративні бруньки Топаза і Ремо схильні до «перерозвитку», у квітках утворюються зачатки насіннєвих камер. Найменш пристосованим до умов вищевказаної підзони визначено сорт білоруської селекції Імант. Генеративні бруньки його рослин у передзимовий період щорічно досягають IVд етапу органогенезу.

Рис. 3. Параметри плодолистиків і маточкової щілини зачаткових квіток імунних до парші сортів яблуні в передзимовий період (середнє за 2009-2011 рр.). ІС НААН, ДП ДГ «Новосілки»
Функціональний стан рослин протягом року за співвідношенням РНК до ДНК. Дерева Голд Раша стабільно характеризуються однаковим ритмом зміни функціональної активності тканин апікальних меристем протягом року (табл. 1). За співвідношенням РНК і ДНК в апексах пагонів-однорічних приростів цей сорт найбільш схожий на «ідеальний», змодельований для умов Лісостепу України. Решта сортів, які вивчалися, за вищевказаним показником тільки в окремі місяці наближалися до моделі високоадаптивної яблуні.
Середньою адаптивністю до умов Правобережної підзони Західного Лісостепу України виділяються дерева Едери, Імруса та Іманта, які рівномірно розподіляють свій біологічний потенціал на підтримання індивіду і формування врожаю з високими товарними якостями плодів.
ПОТЕНЦІЙНА ПРОДУКТИВНІСТЬ ТА ВРОЖАЙНІСТЬ ІМУННИХ ДО ПАРШІ СОРТІВ ЯБЛУНІ
Анатомічна будова, фотосинтетична діяльність листкових пластинок та потенційна продуктивність яблуні
Листки імунних до парші сортів яблуні, вирощуваних в усіх регіонах, мають три шари основної асиміляційної тканини (палісадної паренхіми). Найбільшу товщину її відмічено в Амулета і Едери. 
Потужним фотосинтезуючим апаратом володіє також листя сорту Флоріна в умовах Львівської та Подільської ДСС. Найменшу товщину палісадної паренхіми зафіксовано в листків Перлини Києва – 87-95 мкм. В насадженнях ІС НААН товщина стовбчастої тканини листків значно різнилась (НІР05 1,40) по сортах. Істотно меншою порівняно з контрольними вона була у Фрідома, Вітоса, Голд Раша та Болотовского. Співвідношення товщини палісадної та губчастої паренхіми в листків більшості сортів, імунних до парші, становить 0,9-1,2, що перевищує цей показник у неімунного сорту Аскольда. 
Найвищий рівень потенційної продуктивності за індукцією флуоресценції хлорофілу характерний для сортів Вітос, Флоріна, Афродіта, Едера (к). Найбільша за роки досліджень ЧПФ листків була у Голд Раша, Ремо, Орловского Полєсья та Ревени (в середньому від 15,7 до 20,5 г на 1 м2 за добу). 
За показником коефіцієнта реалізації потенційної продуктивності в господарську (Кгосп.) сорти було розділено на такі групи: з низькою часткою реалізації (1,0-19,9 %) – Болотовскоє, Надзєйни, Імант, Перлина Києва; середньою (20,0-29,9 %) – Ремо, Старт, Флоріна, Голд Раш, Афродіта, Орловскоє Полєсьє; високою (30,0-39,9 %) – Ревена, Топаз, Аскольда, Едера (к); дуже високою (40-50 %) – Імрус, Вітос, Амулет (к), Фрідом. Сорти Імант, Болотовскоє, Перлина Києва хоч і мають велику за площею листову поверхню та листки з товстим шаром палісадної паренхіми, але не ефективно використовують біологічний потенціал у процесі формування плодів.
Урожайність імунних до парші сортів яблуні та її складові
Якість пилку та перехресна плодючість досліджуваних сортів яблуні. В умовах Правобережної підзони Західного Лісостепу України високою життєздатністю пилку відзначилися сорти Імант, Фрідом, Ревена, Едера, Голд Раш, Флоріна. Стабільністю цього показника із року в рік характеризуються Голд Раш, Імант і Ремо (життєздатність різниться на 2-3 %). Вітос і Надзєйни щорічно формують велику кількість оптично порожніх пилкових зерен. У пилку Іманта виявлено найменшу їх кількість. 
Ревена та Голд Раш є найбільш прийнятними запилювачами для всіх досліджуваних зимових сортів. Корисна зав'язь від запилення материнського сорту їх пилком становила від 9,4 до 21,0 %. Вважаємо за доцільне залучення їх як сортів-запилювачів у сади, які закладаються тільки імунними до парші сортами. 
Урожайність. Середня врожайність п’яти-восьмирічних насаджень імунних до парші сортів на середньорослій підщепі складає 12,1-12,7 т/га. Майже всі сорти осіннього строку достигання відзначаються вищою врожайністю, ніж контрольний Амулет. Більш стабільно плодоносять дерева сортів Ремо, Орловскоє Полєсьє, Афродіта, в Болотовского виявлено високу періодичність плодоношення (індекс 56). 
Зимові сорти Топаз і Ревена в перші роки плодоношення швидше нарощують урожайність. Едера, Флоріна та Надзєйни у період повного плодоношення є середньоврожайними. У 9-12-річних насадженнях Надзєйни вона складає 18,5, Едери – 17,9, Флоріни – 17,2 т/га. Дерева Перлини Києва та Фрідома на 10-й рік забезпечують урожайність 16,8 і 29,2 т/га, а на 12-й та за весь період плодоношення відповідно 16,2 і 14,3 т/га. В не імунного сорту Аскольда цей показник у 12-річному віці становить 11,9 т/га. Насадження зимових сортів Топаз, Голд Раш, Ревена, Надзєйни та Фрідом на підщепі 54-118 стабільно забезпечують найвищі врожаї серед імунних до парші.
В умовах Сумської ДСС у семи-десятирічних садах найвищу врожайність відмічено в осіннього сорту Амулет і зимових Едера та Перлина Києва; у насадженнях Подільської ДСС – у Флоріни, Львівської – в Амулета і Флоріни. В усіх регіонах у зимових імунних до парші сортів цей показник був вище, ніж в Аскольди. 
Споживча якість і хімічний склад плодів. Досліджувані сорти відзначаються високою товарністю плодів. Зокрема, у Старта, Вітоса, Фрідома, Імруса, Орловского Полєсья, Афродіти 90-99 % яблук відносяться до вищого та першого товарного сорту. Рослини Флоріни, Амулета, Едери, Ревени, Топаза, Голд Раша, Іманта, Надзєйни формують плоди переважно першого і другого товарних сортів. Нестандартних плодів за роки випробування не виявлено у сортів Амулет, Старт, Афродіта, Орловскоє Полєсьє, Вітос. З огляду на загальну дегустаційну оцінку, для споживання у свіжому вигляді придатні яблука Іманта, Вітоса (8,5 балів), Едери (8,4), Амулета, Голд Раша, Топаза, Флоріни (8,3). Для закладання сировинних садів варто залучати сорти Надзейни та Ремо.
Виявлено незначну сортову мінливість (V≤10 %) за вмістом у плодах сухих розчинних речовин та цукрів і високу за сумою титрованих кислот, вітаміну С та цукрово-кислотним індексом. До сортів, які відзначаються найбагатшим вмістом основних органічних речовин у плодах, належать зимові Флоріна, Імант, Голд Раш, Топаз та Едера, а також осінні Вітос та Амулет. Найвищий вміст вітаміну С в яблуках Голд Раша та Надзєйни.

ЕКОНОМІЧНА ОЦІНКА ВИРОЩУВАННЯ ІМУННИХ ДО ПАРШІ СОРТІВ ЯБЛУНІ
Висока стабільна врожайність і якість продукції належать до вирішальних факторів росту економічної ефективності садівництва. 
В загальній структурі витрат на вирощування плодів різноманітних сортів яблуні найбільшу частку (30,8 %) становили відрахування на оплату праці, 22,4 - утримання основних засобів, 9,0 - купівля нафтопродуктів, 9,9 % - засоби захисту рослин. 50,0 % коштів, витрачених на фунгіциди, використано на придбання препаратів проти парші. Плата за оренду землі, воду з водовідведенням та інші матеріальні витрати складали 2,2 тис. грн./га, що становить 3,6 % від загальних витрат. Наприклад, порівнюючи з зарубіжним виробництвом плодів у Пд. Тіролі, Польщі за урожайності 17-20 т/га на карликовій підщепі (2,5 тис. дерев на га) рентабельність становить 20-30 %. Це пов’язано з високими затратами на оплату праці та пестициди, а також низькою закупівельною ціною на плоди (0,35 євро/кг).
За таких умов найвищою економічною ефективністю виробництва яблук серед осінніх сортів виділяються Афродіта і Орловскоє Полєсьє в семи-восьмирічних насадженнях – прибуток з 1 га складає 23,4 та 17,1 тис. грн., рівень рентабельності – 42,0 та 31,2 % відповідно. У 10-11-річному віці сади, закладені Амулетом і Вітосом, також є прибутковими (рівень рентабельності відповідно 46,0 і 20,6 %) (табл. 4). Найвищу ефективність виробництва плодів у групі зимових сортів зафіксовано у 7-8-річних насадженнях Топаза та 10-11-річних Перлини Києва. Це пояснюється високою товарністю яблук (51,1-78,2 % вищого та першого товарного сорту), а також більшою закупівельною ціною на них. 
При вирощуванні сорту Аскольда, слабосприйнятливого до парші, виробничі витрати на 34 тис. грн. переважають вартість валової продукції. Збитковість виробництва його плодів пов’язана з низькою якістю продукції в роки досліджень. Виробництво яблук зарубіжних сортів Ревена, Ремо та Голд Раш у семи-восьмирічних садах, у період наростання об’єму крони і врожайності, поки що економічно невигідне. Флоріна та Імант виявилися збитковими, тому що характеризуються різкою періодичністю плодоношення; плоди Ревени і Ремо – середньою споживчою якістю і невисокою закупівельною ціною. Однією з причин низької рентабельності більшості імунних до парші сортів є також високі затрати на відновлення основних засобів виробництва.
Таблиця 4 – Економічна ефективність вирощування імунних до парші сортів яблуні (4 x 3 м, підщепа 54-118). ДП ДГ «Новосілки», ІС НААН, 2011-2012 рр.
Сорт	Урожайність, т/га	Повні витрати на 1 га, грн.	Вартість валової продукції, грн.	Чистий прибуток (збиток), грн./га	Рівень рентабельності, %	
Рік посадки 2001 	
Амулет (к)	17,7	62262,5	88265,8	26003,3	46,0	
Імрус	16,5	61496,4	62992,6	1496,2	2,7	
Вітос	16,6	61562,9	73089,8	11526,9	20,6	
Едера (к)	20,4	64096,2	59159,1	-4937,1	-	
Флоріна	14,2	59928,1	40027,5	-19900,6	-	
Перлина Києва	19,4	63397,0	88901,6	25504,6	44,3	
Аскольда	9,2	56595,2	22374,5	-34220,7	-	
Рік посадки 2005 	
Амулет (к)	11,6	58302,5	62342,6	4040,1	7,7	
Орловскоє Полєсьє	15,0	60462,7	77601,8	17139,1	31,2	
Старт	18,2	62631,0	67728,2	5097,2	9,0	
Афродіта	16,4	61397,7	84821,6	23423,9	42,0	
Ремо	12,9	59061,8	37592,6	-21469,2	-	
Топаз	16,9	61764,6	77811,2	16046,6	28,6	
Голд Раш	13,7	59595,9	51253,2	-8342,7	-	
Таким чином, використання кращих імунних до парші сортів яблуні (Амулет, Афродіта, Вітос, Орловскоє Полєсьє і Топаз) у виробництві плодів є одним зі шляхів підвищення економічної ефективності садівництва, а також дозволяє покращити екологічну ситуацію за рахунок зниження фунгіцидного навантаження в насадженнях.
ВИСНОВКИ
У роботі теоретично узагальнено та науково обґрунтовано необхідність та можливості оновлення поширеного сортименту яблуні в Україні за рахунок екологічно стійких і продуктивних імунних до парші сортів. Серед них на основі визначення ступеня адаптивності та оцінки господарсько-біологічних властивостей виявлено такі, що придатні для створення інтенсивних садів у різних ґрунтово-кліматичних регіонах Лісостепу України зі сталим виробництвом санітарно безпечної продукції.
1. Високою посухостійкістю за комплексом показників водно-фізичного режиму рослин відзначаються Орловскоє Полєсьє, Флоріна, посухостійкими є Імант, Амулет і Вітос. Високою жаростійкістю виділяються дерева Іманта, Орловского Полєсья, Флоріни, Вітоса, Ревени і Старта.
2. Високим ступенем аклімації за першим-четвертим компонентами зимостійкості характеризуються дерева Амулета, Едери, Болотовского, Ремо, Надзєйни, Афродіти, середнім – Топаза, Імруса та Орловского Полєсья, низьким – Флоріни та Перлини Києва. Рослини сорту Голд Раш слабоморозостійкі за першим, третім і четвертим компонентами зимостійкості і середньоморозостійкі за другим.
3. Високу адаптивність за ритмом зміни функціональної активності тканин апікальних меристем бруньок протягом року мають дерева Голд Раша, Едери і Топаза.
4. Стійкими проти збудників комплексу грибних хвороб (борошниста роса, бура плямистість, європейський рак) виявилися сорти Амулет, Едера, Ремо, Афродіта, Топаз, Старт, Фрідом, Вітос. Дерева Ревени, Флоріни, Імруса та Надзєйни середньо сприйнятливі до грибних хвороб.
5. У дерев більшості (70,5 %) досліджуваних сортів більш розвинена листкова пластинка та вищий показник питомої поверхневої щільності листків, ніж у сорту Аскольда, слабосприйнятливого до парші і середньостійкого до борошнистої роси. Рослини Імруса, Флоріни, Афродіти, Едери, Топаза та Вітоса відзначаються високим рівнем потенційної продуктивності і найвищим ступенем реалізації асимілянтів у господарський урожай (30-50 %).
6. Найкращими запилювачами для зимових імунних до парші сортів є Ревена та Голд Раш. Корисна зав'язь від запилення материнського сорту їх пилком склала від 9,4 до 21,0 %.
7. Незрошувані 9-11-річні насадження Едери, Флоріни, Амулета і Перлини Києва на підщепі 54-118 з урожайністю 16,2-17,9 т/га в умовах Лісостепу України відносяться до середньоврожайних. Рентабельність виробництва плодів Амулета, Вітоса, Перлини Києва становить 20,6-46,0 %. Шести-восьмирічні сади сортів Амулет, Афродіта, Орловскоє Полєсьє і Топаз на богарі на вищезгаданій підщепі за врожайності 11,6-16,9 т/га забезпечують отримання прибутку в розмірі 4,04-23,40 тис. грн./га (рентабельність 7,7-42,0 %). 

РЕКОМЕНДАЦІЇ ВИРОБНИЦТВУ
1. До закладання нових інтенсивних насаджень в усіх регіонах Лісостепу України пропонуємо залучати екологічно стійкі імунні до парші сорти яблуні вітчизняної селекції Амулет (осінній) та Едера (зимовий).
2. У західному Лісостепу України слід провести виробниче випробування зимових імунних до парші сортів Топаз, Фрідом та осінніх Афродіта, Старт, Орловскоє Полєсьє, Вітос, які дають можливість отримувати щорічні високі врожаї санітарно безпечних плодів з високими споживчими якостями.
3. Ревену, Ремо, Надзєйни доцільно залучати для створення сировинних садів у Лісостепу України з метою вирощування яблук для переробки.
4. В насадженнях, які закладаються виключно імунними до парші сортами яблуні, варто використовувати як універсальні запилювачі Ревену та Голд Раш.